„Más perspektívából nézek magamra: megengedjem, hogy szeressem magam és kevésbé féljek a változástól. Vagyis, hogy engedjem be a – már elért – jó dolgokat.
Sokat alakultak a határaim: gyakorlatokat, konkrét technikákat tanultunk, arra, hogy hogy lendüljek túl a saját bizonytalanságom, ami miatt az alkalmazkodás és a lázadás között billegetem folyamatosan és amit egy az egyben meghatározta a külvilággal való kapcsolatom is. A közös munkánk volt a híd aközött, hogy tegyek is érte és ne csak álmodozzak arról, hogy változtatok valamin.” – Orsi (32)